Kaptajnens log, stjernedato 47410,2:
Den atreanske regering har anmodet om bistand-
- til at afværge en naturkatastrofe.
To geologer er kommet om bord.
Den ene er menneske og har boet på Atrea 4.
Situationen har forværret sig, siden min mand og jeg kontaktede jer.
Planetens smeltede kerne køler ikke blot ned, den størkner.
Det påvirker vort tyngdefelt.
Seismisk aktivitet er tredoblet.
Hvis nedkølingen fortsætter ved denne hastighed-
- bliver Atrea ubeboelig om 13 måneder.
Vi kunne minimere seismisk aktivitet ved at skabe isobariske revner.
Det ville være midlertidigt.
Den eneste varige løsning er at gøre kernen flydende igen.
Lommerne i magmalaget-
- hvor tæt er de på kernen?
Få kilometer. Hvorfor?
Data, er det tæt nok til ferroplasmisk tilførsel?
Fremgangsmåden indebærer brug af skibets fasere-
- til at bore gennem planetens overflade til lommerne-
- hvor vi kan etablere plasmatilførselsenheder.
Enhederne aktiveres ved affyring af energiudladninger gennem skaktene.
Javel.
Direkte indsprøjtning af plasma til kernen-
- burde igangsætte en kædereaktion.
Det vil gøre magmaen flydende igen.
Det burde stabilisere kernen ved 93 procent af normaltemperaturen.
Hvis det virker, forbliver kernen smeltet i århundreder.
Hvis De giver tilladelse, kan vi straks begynde.
Godt. Men jeg vil gerne opdatere vore geologiske undersøgelser først.
Fint. Jeg vil med glæde hjælpe Dem.
Vi har tildelt Dem kvarterer. Gør Dem det bekvemt.
Tak, kaptajn.
- Data. - Ja, doktor?
- Ved du, hvem jeg er? - Doktor Juliana Tainer.
Du har mistet alle dine tidlige minder.
Det troede vi, du ville, men vi kunne ikke være sikre.
Har vi mødt hinanden før?
Data, jeg var der ved begyndelsen på Omicron Theta.
Jeg hjalp til ved din tilblivelse. Se dig bare nu.
- Var De en af doktor Soongs kolleger? - Det var jeg sandelig.
Jeg var også hans kone.
Man kan vel sige, jeg er din mor.
Rummet, den yderste grænse.
Dette er stjerneskibet Enterprises rejser-
- dets fortsatte mission for at udforske nye verdener-
- finde nyt liv og civilisationer-
- dristigt betræde ukendte områder.
- Jeg kan ikke tro, at jeg ser dig.
- Efter alle disse år. - Jeg har ingen minder om Dem.
Det er der en grund til.
Vi slettede dine processorer efter at have raffineret programmeringen.
Hvorfor fortæller du mig ikke, hvad du husker? Jeg kan udfylde hullerne.
Min hukommelse begynder, da jeg blev aktiveret af Stjerneflåden-
- på forposten på Omicron Theta.
Efter Krystalvæsenets angreb.
Alle koloniens indbyggere blev dræbt.
Men jeg opdagede, at min hukommelse indeholdt deres dagbøger og logge.
Vi håbede, deres erfaringer var nyttige.
Efter din barndom mente vi, du kunne bruge al den hjælp, du kunne få.
- Min barndom? - Det er, hvad jeg kaldte det.
I begyndelsen var du som et spædbarn.
Et 100 kilo tungt barn, men...
Du havde svært ved at lære motorik-
- og at behandle sanseindtryk.
Noonien var aldrig tilfreds.
Han blev ved med at finpudse for at gøre dig så menneskelig som mulig.
Efter barndommen slettede I altså mine hukommelsesprocessorer.
Så deaktiverede vi dig-
- og programmerede dig med kolonisternes logge.
Vi ville genaktivere dig, men vi fik aldrig lejlighed til det.
Krystalvæsenet angreb, og vi måtte rejse i en fart.
Vi ville tage dig med, men der var kun plads til to i flugtkapslen.
Doktor, jeg har scannet kolonisternes dagbøger.
Der bliver kun omtalt én Juliana.
- Hendes efternavn var O'Donnell. - Det er mig.
Der står intet om, at min far giftede sig med dig.
På grund af min mor.
Hun mente, Noonien var en excentrisk forsker, som var for gammel til mig.
Vi besluttede at gifte os hemmeligt, så hun kunne vænne sig til samlivet.
Vi sneg os til Mavala 4 og giftede os der.
En klingon og en corvallisk købmand var vore vidner.
Det var ikke det bryllup, jeg havde håbet på.
Men Noonien kunne gøre de særeste ting romantiske.
Min far havde et usædvanligt syn på tingene.
Hvor ved du det fra?
Jeg mødte ham i Terlinasystemet.
Det er, hvor vi tog hen, efter vi forlod forposten.
- Jeg vidste ikke, du mødte ham. - Kort før hans død.
- Er han død? - Ja.
Jeg anede ikke, at det ville ramme mig så hårdt.
Vi skiltes ikke som venner.
Hvad mener du?
Jeg blev klar over, at han elskede sit arbejde lige så højt som mig.
Måske mere.
Der var vi, fanget på den planet-
- midt i junglen uden nogen at tale med.
Intet liv.
Det var bare ikke nok.
Derfor rejste jeg.
Det var for lang tid siden.
Det vigtige er, at vi er sammen her og nu.
Jeg vil lære dig at kende.
Det har været et interessant møde.
Og fuldstændig uventet.
Jeg vil gerne bekræfte din historie, før vi fortsætter.
Undskyld mig, doktor.
Jeg er næsten færdig. Vi kan begynde at bore om en time.
Sig til, når du er klar.
Hvad laver du der?
Jeg prøver at fastslå, om doktor Tainers historie er sand.
Tror du ikke på hende?
Jeg hverken tror eller tvivler.
Jeg prøver bare at bekræfte hendes påstande.
Hvad har der vist sig indtil videre?
Giftefogedens kontor på Mavala 4 kan ikke bekræfte ægteskabet.
Mange dokumenter gik tabt, da regeringen blev styrtet.
Hvad er det?
Jeg tjekker passagerlisterne for at se, om de tog til Mavala 4.
O'Donnell, Juliana.
Soong, Noonien.
De var passagerer på en transport-
- som rejste til Mavala og vendte tilbage fire dage senere.
Det stemmer overens med hendes historie.
At de tog til Mavala beviser ikke, at de blev gift.
Ved du hvad, Data?
Det virker, som om du vil bevise, at doktor Tainer talte usandt.
Overhovedet ikke.
Jeg kan ikke forlige hendes historie-
- med, at min far aldrig nævnte hende.
Hun forlod ham. Måske knuste hun hans hjerte.
Måske ville han ikke tale om hende.
Lad mig spørge dig dette. Doktor Soong skabte en følelseschip til dig.
Fortalte Lore dig ikke, at den-
- indeholdt minder, Soong ville have, du skulle have?
Jo.
Det er muligt, det er minderne om min barndom og om fru Soong.
Tænk over det. Hvorfor skulle hun lyve?
Hvorfor lade, som om hun er din mor?
Jeg kan ikke se noget motiv.
Jeg forstår, at det kan være foruroligende for dig, Data.
Det kom pludseligt. Det passer ikke ind i dine logiske processorer.
- Det passer. - Men sådan er livet.
At være menneskelig handler til dels om at forholde sig til det uventede.
At risikere nye erfaringer, selv om det ændrer forudfattede meninger.
Jeg finder det vanskeligt at acceptere muligheden for en fortid-
- som jeg intet ved om.
Men jeg er også nysgerrig efter at lære mere om den.
Data?
Jeg vil gerne lære dig bedre at kende, mor.
Jeg ville gøre dig kvindelig, men din far insisterede på en søn.
Vi skændtes uendeligt, lige indtil vi var klar til at samle dig.
Hvordan besluttede I det?
Noonien kom ind med dit hoved-
- og sagde ganske uskyldigt, at det var min beslutning.
Han vidste, hvad han gjorde. Han skabte det i sit billede.
Hvad kunne jeg sige?
Deanna Troi, er det hende, du skal besøge?
- Ja. - Det ville have glædet din far.
Glædet?
Han var bange for, seksualitetsprogrammet ikke virkede.
Du misforstår. Rådgiver Troi er terapeut.
Godnat.
Vi bliver i stilling over borestedet i tre minutter og 29 sekunder.
Disse scanninger antyder, at magmalommerne er ustabile.
Jeg overvåger klippegrundens tæthed og justerer partikelstrålen.
Det burde mindske den seismiske belastning, vi frembringer.
Data, jeg har genkonfigureret faserne til at give en højt fokuseret stråle.
Tak, Geordi.
Det glæder mig, du har gode manerer.
Det var ikke let at finde den rette balance.
I begyndelsen var du ligeglad-
- med sociale finesser som vær så god og tak.
Du var faktisk uforskammet.
Data? Det er svært at forestille sig.
Det var intet i sammenligning med de problemer, vi fik...
Skidt med det. Jeg vil ikke gøre dig forlegen.
Jeg kan ikke blive forlegen. Fortsæt.
Det eneste, vi ikke kunne forudse-
- var, at du ikke lod til at have noget imod at være nøgen.
Nogle kolonister modsatte sig en anatomisk korrekt androide-
- som løb omkring uden tøj på.
Vi bad dig om at klæde dig på, men du fandt det unødvendigt-
- fordi vind og vejr ikke påvirkede dig.
Vi måtte skrive en underrutine for, at du skulle beholde tøjet på.
- Riker til teknikken. - La Forge her. Fortsæt.
Vi er i synkront kredsløb over borestedet.
Fasertilpasningerne er tilsluttet.
Mine beregninger viser, at den første sprængning vil vare 19 sekunder.
Forstået.
Nogen har vel efterprøvet hans beregninger?
Nej, men Data ved, hvad han laver.
Men han er trods alt en maskine. Nogen burde efterprøve.
Jeg har tillid til Datas evne til at efterprøve sig selv.
Worf.
- Fasere fastlåst på målet. - Fyr, når De er klar.
Vi er mindre end to kilometer fra magmalommen.
Fem sekunder til burde være nok.
- Vi er brudt igennem. - Afbryder strålen.
Lommen virker stabil.
Jeg bemærker ingen øgning i magmaens belastningsniveau.
Godt arbejde. Jeg tror ikke, det kunne være mere præcist.
Det kan vi takke Data for. Hans tal var perfekte.
Boringen har øget temperaturen-
- med næsten 300 grader celsius.
Det vil vare flere timer, før den nedkøler nok til, at vi kan gå ind.
- Data, har du noget for? - Det har jeg ikke.
Måske skulle vi tilbringe lidt tid sammen.
Jeg vil gerne se dit kvarter.
Tak. Jeg skal spille det stykke ved en koncert i morgen.
Det var smukt.
Jeg har hørt, at mit spil er teknisk fejlfrit, men aldrig smukt.
Det var det virkelig.
Siger du det, fordi du er min mor?
Jeg har bemærket, at forældre tit overdriver deres børns bedrifter.
Der er vel en del forfængelighed i det-
- når man tager i betragtning, at det var min idé at give dig kreativitet.
Din far kunne ikke se formålet.
Han mente, at uden følelser-
- behøvede du ikke at udtrykke dig.
Min fornemmelse var, at det modsatte var sandt.
Jeg ved det ikke med sikkerhed-
- men jeg tror, det er under mine kreative bestræbelser-
- at jeg kommer efaringen menneskelighed nærmest.
Jeg er glad for, at jeg insisterede på det.
Det er jeg også.
Data.
Jeg er meget bekendt med det stykke af Händel.
Hvad siger du til, at jeg spiller viola-delen i morgen?
- Det ville glæde mig meget. - Jeg vil skulle øve mig.
- Har du en viola? - Jeg kunne replikere en.
Computer, replikér en viola.
- Malede du de malerier? - Ja.
Jeg prøver at mestre alle malerkunstens kendte stilarter.
Dette er i fransk impressionistisk stil.
Det er meget godt.
Hvem er det?
- Det er Lal, min datter. - Din datter?
Jeg skabte hende med mig selv som forbillede.
Hvor er hun nu?
Den positroniske matrice, jeg udviklede, var ustabil.
- Hun levede kun i kort tid. - Jeg forstår.
I en vis forstand var du hendes bedstemor.
- Vil du øve nu? - Ja, selvfølgelig.
Akustikken er god i messen.
Ja, meget god.
Data, må jeg spørge om noget?
Selvfølgelig.
Tror du, at du nogensinde vil forsøge at skabe en androide igen?
Muligvis.
Jeg skabte Lal, fordi jeg ville formere mig.
Trods det, der skete, har jeg stadig det ønske.
Men hvordan kan du vide, at det samme ikke gentager sig?
Det er vanskeligt at skabe en stabil positronisk matrice.
Din far mistede flere prototyper før Lore.
Jeg vidste ikke, at han skabte andre før min bror.
Der var tre af dem.
De var som børn for os.
Det var smertefuldt at miste dem.
Da Noonien forsøgte igen, var jeg imod det.
Jeg mente ikke, vi havde ret til at bringe liv til verden-
- med så ringe overlevelseschancer.
Din far var sikker på, at han havde fundet ud af, hvad der gik galt.
Han sagde, han kunne skabe en stabil matrice, og det gjorde han.
Men Lore var grusom.
Ondsindet.
Til sidst havde vi intet valg. Vi måtte skille ham ad.
Din far besluttede at bygge endnu en androide, som ingen følelser havde.
Jeg kunne ikke tro, at han ville prøve igen.
Jeg er den androide.
Siger du, at du var imod min skabelse?
Ja, i begyndelsen, men jeg tog fejl. Det ved jeg nu.
Jeg har fulgt dine fremskridt i årevis.
Jeg er meget stolt over det, du har opnået.
Hvorfor forsøgte du aldrig at kontakte mig?
Fordi jeg følte mig skyldig over noget, jeg havde gjort.
Hvis du fortalte mig, hvad det var, kunne det afhjælpe skyldfølelsen.
Jeg løj.
Da jeg sagde, der ikke var plads til dig i flugtkapselen.
Det var der.
Jeg ville ikke tage dig med os.
Jeg var bange for, at du ville blive som Lore, hvis vi genaktiverede dig.
Jeg fik Noonien til at efterlade dig.
Vi er på mindre end fire kilometers afstand.
Vi får tilbagekoblingsimpulser langs strålen.
Vi må have ramt magnesitmalm. Jeg justerer faserharmonikken.
Data, afbryd strålen, hvis det bliver ved.
Hvis vi gør det, skal vi finde et andet passende sted.
Der er ikke andre steder. Giv mig et par sekunder.
Doktor, det vil tage længere at afstemme...
De gjorde det.
Det var bare held. Jeg ramte den rette frekvens.
Vi er mindre end to kilometer fra målstedet.
Vær klar til at afbryde strålen.
- Vi er brudt igennem. - Nu.
Jeg ser ingen tegn på ustabilitet.
Installér tilførselsenheden i den første magmalomme-
- og giv den her en chance for at køle ned.
- Data, vi ses i teleport to. - Forstået.
Jeg har startet plasmaspolerne.
Jeg behøver et minut til for at rette aflederen ind.
Der er ingen tegn på belastning i den omgivende magma.
Men stedet burde forblive stabilt, indtil vi er færdige med tilførslen.
Godt. Vi er næsten færdige her.
Data.
Juliana fortalte mig, hvad hun sagde i aftes.
Hun er oprevet. Jeg bebrejder dig ikke, at du blev vred.
- Jeg kan ikke blive vred. - Det er i orden, Pran.
Jeg ved, at det, jeg sagde, var svært for dig at høre.
Men jeg håber, du forstår mine årsager.
Det er jeg ikke sikker på. Måske kan du opklare det.
Det vil jeg prøve. Hvad vil du vide?
Ville du have efterladt mig, hvis jeg var dit biologiske afkom?
Data.
Hvordan kan jeg besvare det?
Doktor Tainer, jeg har indtryk af, at du prøver at skåne mine følelser.
Jeg forsikrer, at det er unødvendigt.
Jeg vil ikke have, at du misforstår mit svar.
Jeg havde ikke efterladt dig, hvis du havde været biologisk.
Sætter du større pris på biologisk end på kunstigt liv?
Absolut ikke.
Jeg værdsatte hver androide, som din far og jeg skabte-
- som var det mig eget barn. Selv Lore.
Han vendte sig mod os og gjorde rædsomme ting-
- men det var meget svært at skille ham ad.
Jeg frygtede, at hvis du var som ham, skulle jeg også skille dig ad.
Og det kunne jeg ikke nænne.
Jeg vil ikke retfærdiggøre, at vi efterlod dig.
Jeg er ked af, at jeg gjorde det.
Jeg håber, du tror på mig.
Det gør jeg. Tak for at have afklaret det.
Bravo.
Hvad vil De med Tainers journal? Er der noget galt med hende?
Det håbede jeg, De kunne fastslå ud fra hendes sporingsmønster.
Det kunne jeg sikkert.
Men jeg efterprøver ikke lægelig tilstand uden en god grund.
Jeg beder Dem om ikke at bede mig om at være mere specifik.
Jeg forsikrer Dem, at jeg har en god grund.
Godt, Data.
Ved første øjekast kan jeg intet galt se.
Kun let forhøjet blodtryk, hvilket er almindeligt i hendes alder.
Jeg forstår.
Måske burde De fortælle mig hendes symptomer.
Hun har ikke beklaget sig.
Hvorfor vil De så se hendes lægejournal?
Fordi jeg tror, hun ikke er den, som hun udgiver sig for at være.
- Broen til Data. - Fortsæt.
Der er sket en sammenstyrtning. Tag til teleport to.
Jeg er på vej. Undskyld mig, doktor.
Hvad skete der?
De udførte et sidste tjek, da en del af en mur gav efter.
Den har vist stabiliseret sig, men belastningen stiger.
Lommen vil falde sammen.
- Hvor længe, Geordi? - Svært at sige. Højst 12 timer.
Så må vi genkonfigurere enheden og indsprøjte plasma.
Jeg vil helst ikke sende nogen ned.
Hvis De ikke gør det nu, kan det tage måneder at finde et andet sted.
- Kernen kunne størkne. - Vi må handle nu.
Godt. I skal ind, og det skal gå stærkt.
- Forstået. - Du er såret. Jeg tager ned.
Der bliver mere seismisk aktivitet. Vi må skynde os.
Skakten er ikke blokeret af seismisk aktivitet.
Det burde være muligt at igangsætte enheden fra kredsløbet.
En sikring er beskadiget. Vi må programmere forfra.
Forbereder energioverførselsmatricen.
Genstarter partikelstrømsbufferen.
- Riker til Data. Er De der? - Fortsæt.
Den seismiske belastning er forøget.
Forstået. Vi vil forsøge at fremskynde vort arbejde.
Sådan. Nu skal vi bare genjustere aflederen.
Data, har De det godt?
Javel. Vi vender snart tilbage til teleporteringsstedet.
Det var det. Af sted.
Kan vi teleportere uden mønsterforstærkere?
Nej, vi er for langt under overfladen.
Hvordan skal vi komme derned?
Der er ingen greb i klippen.
- Vi må springe. - Nej.
- Det er for langt. Jeg kan ikke. - Du klarer det.
Hun er en androide af Soong-typen-
- men hun er skabt til at narre folk til at tro, at hun er menneske.
Hun har tårekanaler, svedkirtler-
- selv vener og kapillarrør under huden.
Hvorfor læser scanneren hende som menneske?
Fordi hun har en processor, som udsender et falsk signal.
Det er del af hendes ældningsprogram.
Hun ældes ikke blot af udseende ligesom Data-
- hendes livstegn ændrer sig også.
Det, jeg ikke forstår, er, at hun mistede bevidstheden.
Så vidt jeg kan se, er alt i orden. Hun burde være vågen.
Tjek den positroniske matrice. Måske en kaskadeuregelmæssighed.
De vidste, at hun var androide. Hvordan det?
Det første tegn var, da vi gravede.
Jeg så hende udføre komplekse beregninger uden computeren.
Det kunne have betydet, hun var god til matematik.
Ja, men det var nok til at fange min opmærksomhed.
Senere bemærkede jeg noget underligt ved den måde, hun blinkede på.
Intervallerne mellem blinkene var styret af Fourier-systemet-
- den samme formel, som min far brugte-
- til at give mit blink indtryk af vilkårlighed.
Kun De kunne have bemærket det.
- Så var der koncerten i messen. - Hvad med den?
Vi havde øvet stykket.
Hun spillede det på samme måde under fremførelsen.
Hver tone, hver intonation var nøjagtig den samme.
Kun en kunstig livsform kunne have gjort det.
- Ved hendes mand det? - Det tror jeg ikke.
Han overvåger plasmatilførslen på overfladen.
Det er sikkert bedst.
Data, kom og se det her.
Det ligner et informationsmodul.
Med en holografisk grænseflade.
Hvem du end er, må du have regnet Juliana ud.
Det stemmer.
Jeg programmerede hologrammet til at besvare eventuelle spørgsmål.
Jeg er Noonien Soong.
- Jeg skabte hende. - Jeg er Data.
Data?
Jeg håbede på sin vis, at det ville blive dig.
Jeg skabte et reaktionsprogram til at besvare dine spørgsmål.
- Hvordan går det, knægt? - Jeg har det fint.
Jeg er glad for, at du fik mulighed for at møde din mor.
Du hentyder til doktor Tainer som min mor.
Men hendes designs kompleksitet antyder, at hun blev skabt efter mig.
Du har ret.
Men der var en virkelig Juliana O'Donnell.
Hun var min kone.
Hun hjalp mig skabe dig.
Hvad skete der med hende?
Hun blev såret...
...da Krystalvæsenet angreb.
Vi nåede til Terlina 3, men...
...hun gik i koma.
Da jeg forstod, at der intet var at gøre, byggede jeg en androide.
Jeg ville fuldende min synaptiske scanningsteknik-
- så jeg kunne overføre Julianas minder-
- til en positronisk matrice.
Jeg vidste ikke, om det ville virke, men jeg måtte prøve.
Jeg kunne ikke udstå tanken om at miste den eneste kvinde, jeg elskede.
Få dage efter Julianas død, aktiverede jeg androiden.
Hun så på mig og smilte.
Hun genkendte mig. Det virkede!
Her var et liv, mindre end to minutter gammelt-
- og så vidt hun vidste, var jeg hendes mand.
Hun var lige kommet sig efter en frygtelig skade.
Det var utroligt.
- Fortalte du hende aldrig sandheden? - Hvorfor?
Hun behøvede ikke vide det. Jeg ville se hende lykkelig.
Jeg ville have, at vi skulle være lykkelige.
Det var vi.
- I et stykke tid. - Hvad skete der?
Jeg begik en frygtelig fejl.
Jeg fortalte hende aldrig rigtig, hvor højt jeg elskede hende.
Så hun forlod mig.
Den virkelige Juliana ville også være rejst, hvis hun levede.
Hvis hun kommer sig og finder ud af, at hun er androide...
Hun behøver ikke vide det.
Jeg udviklede hende til at slukke, hvis sandheden kom frem.
Når du sætter den chip ind igen-
- vil hun vågne op og intet huske.
Du skal bare finde på en bortforklaring.
Synes du ikke, hun bør kende sandheden?
Sandheden?
Sandheden er, at på alle betydelige måder...
...er hun Juliana Soong.
Jeg programmerede hende til at afbrydes efter et langt liv.
Lad hende udleve sin tid-
- og dø i den tro, at hun var menneske.
Fratag hende ikke det, min søn.
Lad nu være.
Jeg skal vist træffe en beslutning.
Om jeg skal fortælle doktor Tainer, at hun er androide-
- eller tilbageholde oplysninger fra hende.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Hvorfor insisterer doktor Soong på, at hun ikke må vide det?
Han virkede sikker på, at det ville gøre hende ulykkelig.
- Hvad mener De, Data? - Jeg er ikke sikker.
Jeg forstår, hvorfor min far følte, som han gjorde-
- men hans ønsker er ikke nødvendigvis det vigtigste.
Jeg er mere bekymret for hendes velfærd.
Ville det ikke være bedre, hvis hun kendte sandheden?
Forholdt sig til virkeligheden?
Det tror jeg ikke.
Hun har troet, hun var menneske hele sit liv.
Sandheden kunne være sønderknusende.
På et tidspunkt i fremtiden finder hun måske ud af det.
Måske ved et andet uheld.
Måske ville det være lettere, hvis hun hørte sandheden fra dig?
Hvis jeg var i hendes sted-
- ville jeg hellere høre det fra min søn end fra en fremmed.
Jeg har svært ved at adskille hendes bedste-
- fra mit eget bedste.
Hvad mener du?
Hvis hun vidste, hun var androide, ville vi have noget til fælles.
Jeg ville ikke længere være alene i universet.
Jeg ved, hvor meget det betyder for Dem, Data.
Men ved at fortælle hende det-
- berøver De hende det eneste, som De har ønsket Dem hele livet.
At være menneske.
Det er et vanskeligt valg. Gør, hvad De finder bedst, Data.
Hvilken beslutning De end tager, vil vi støtte den.
Data.
Hvad skete der? Jeg husker kun, at jeg sprang af en klippe.
Du blev slået bevidstløs.
Du brækkede armen, men doktor Crusher ordnede det.
Alt er i orden.
Kaptajnens log:
Tilførslen til Atrea 4s kerne er fuldendt.
Kernen burde forblive smeltet i flere hundrede år.
Hvornår skal jeg se dig igen?
Måske kan jeg besøge Atrea under min næste orlov.
Det så jeg meget gerne.
Nå, jeg må af sted.
Der er noget, du bør vide.
Min far fortalte mig...
...at han kun havde én stor kærlighed i sit liv-
- og han fortrød, at han aldrig sagde, hvor meget han holdt af hende.
Jeg er sikker på, at han mente dig.
Det er rart at vide.
På Atrea er der et ordsprog.
"Et barn født til forældre, som elsker hinanden-
- vil kun have godhed i hjertet."
Det forklarer nok dit væsen.
Pas på dig selv, min søn.
Farvel, mor.
Aktivér.